Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Поздравления, майко. - Благодаря, Руди.
Сега няма да си самотен.
Най-накрая, Зенис! - Скъпи!
Семейството ни се увеличава. Стягай се, Руди!
Зенис се притеснява, че няма да износи второто дете.
Тъй като семейство Грейрат е толкова щастливо.
Моля за извинение. Бременна съм.
Кой е бащата? Никой нямаше кураж да попита.
Но всички разбрахме веднага.
Съжалявам! Вероятно е мое.
Нещастник.
Всъщност не. Ще те поздравя за честността ти.
Може би не успя да излъжеш, защото винаги ме поучаваш.
Браво на теб. Харесвам тази черта от характера ти.
Това е най-лошата ситуация.
Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Какво ще правим в тази ситуация?
След като Ви помогна с израждането, планирам да си тръгна.
А детето?
Надявам се да го отгледам в родния ми град.
Това е месец езда на север, нали? - Така е.
Ще бъдеш изтощена от раждането. Дългите пътувания ще са ти трудни.
Вероятно, но няма къде да остана.
Мило, не е ли прекалено? - Ти да траеш!
Майка и бебе, пътувайки цял месец.
Не знам колко безопасно е извън селото,
но се съмнявам да успеят.
Зенис е права. Ако нещо стане с Лилия, детето ще умре.
Дори Лилия да е силна, детето не е направено от камък.
Възможно ли е бебе да преживее едномесечно пътуване?
Няма начин.
Съзнанието ми си представя как Лилия припада и повлича детето с нея.
Зенис явно се двоуми.
Лилия може да е прислужница, но ние всички живеехме и се смеехме заедно.
Не искам Лилия да умре по този начин.
Когато съм потен, тя ми носи кърпа.
Когато съм мокър до кости, тя ми стопля ваната.
В студените нощи тя ми слага топли одеяла.
Когато оставя книга не на място, тя я връща на мястото й.
И най-важното
тя знае за свещената реликва и не каза на никой.
Време е да й върна услугата.
Майко, ще имам две братчета или сестричета.
Защо всички са толкова тъжни?
Защото баща ти и Лилия направиха нещо лошо.
Така значи.
Но може ли Лилия да откаже на татко?
Какво имаш предвид?
Татко принуди Лилия.
Какво?
В онази вечер, когато отивах до тоалетна, минах през стаята на Лилия,
татко каза - "отвори си краката, ако ли не, изхвърчаш от този дом. "
Руди, какви ги говориш? - Нали ти казах да траеш?
Ама аз...
Лилия, това вярно ли е? - Не, въобще.
Разбирам те.
Не е лесно да признаеш подобно нещо. - Не съм казвал такива неща...
Паул ми помогна за Силфи, но този път сам си изкопа гроба.
Съжалявам. Ще ти се реванширам следващия път.
Мамо, не мисля, че Лилия е направила нещо лошо. Татко е бил виновен.
Вероятно.
Не е честно Лилия да страда за нещо, което татко е направил.
Вероятно.
Приятно ми е всеки ден да си играя със Силфи.
Няма ли да е хубаво и новото бебе да си има приятели?
Вероятно.
Мамо и двете бебета ще са ми братчета или сестрички.
Мамо,
не искам да се сбогувам с Лилия.
Хубаво тогава. Не мога да споря с теб.
Не го прави толкова лесно, мамо.
Лилия, оставаш при нас.
Ти си част от семейството! Няма да те оставим сама.
Добре, нещата се наредиха.
Сега всичко зависи от Паул.
Какъв мъченик само. Това е последният ти шанс, господинчо.
Скъпи, после имаме да разясним нещо на дълго и на широко.
Татко, не си го изкарвай на мен!
Защо бях спасена?
Бременността си беше моя грешка.
Аз бях тази, която подмами Паул.
Ах, скъпи!
Докато ги слушах как стенат всяка вечер,
получих прислужнически, неприлични желания.
Бях изумена, че издържат толкова много.
Заслужавах да бъда наказана.
Наказание за отдаване на желание и предателство над Зенис.
Ала ми беше простено. Рудеус ми прости.
Това дете разбира точно какво е станало
и насочи разговора постепенно към компромис.
До този момент го избягвах.
Бях ужасена. Ужасена от Рудеус.
Бебе, гледащо към гърдите ми с противна усмивка.
Той беше лишен от самоконтрол. Мислех, че е обладан от дявола.
Достатъчно. Ще спра с тези неща.
Той спаси живота ми. Трябва да прекарам живота си, отплащайки му се.
Ако детето, което нося, се роди благополучно,
ще го накарам да служи на господаря Рудеус.
Норн, Айша, тате е тук!
Тате го няма!
Всеки божи ден. Нямаш ли си друга работа, Паул?
Трудно е да отглеждаш дете. - Така е! Тежко е бремето на родителите!
При младия господар Рудеус ти беше лесно.
Няма, няма. Скъпи, би ли донесъл вода?
Ще вземеш ли още малко свещи? - Разбира се.
Силфи, реших, че искам да съм готин брат, на когото да подражават.
От онзи ден Лилия постепенно започна да общува с мен.
Изненадващо на младини Лилия и Паул изучавали фехтовка заедно.
По онова време Паул имал талант,
но мразел тренировките, за това ги проспивал.
В крайна сметка, той преспал с Лилия и я обезчестил.
След това напуснал училище. Какъв бездарник само.
Руди, време е за тренировка!
Ще си останеш новак, ако продължаваш така.
Меко казано Паул е келеш.
Но въпреки всичките му грешки го уважавам.
Защо ли? Защото е силен.
Има три фехтовални стила:
Божествен фехтовален, воден и северняшки стил.
Паул е напреднало ниво във всеки от стиловете.
Ей, това е измама!
Може да имаш малко талант в магията, но фехтовката куца.
Какво има? Какъв е този поглед?
Искаш да бъдеш готин като баща си ли?
Готино ли е да изневериш на жена си и почти да разбиеш семейството си?
Ако си си научил урока, ограничи се само с мама.
Лилия става, нали така?
Следващият път майка може да отиде при родителите си, без да каже въобще.
Ти си мъж, нали? Знаеш за какво говоря? - Какво да разбира един седем годишен?
Не се прави, текат ти лигите по малката Силфи.
Това момиче ще стане красавица.
Убеден съм в това, също така мисля, че ще стане по-сладка от мама.
Виждаш ли? Разбираш. - Вероятно.
Паул е келеш, но не отричам, че имаме обща приказка.
Психически съм на четиресет, колкото и кофти да звучи.
Сине, относно училището.
Както и да е. Няма да ти трябва.
Продължаваме.
Училище?
Да.
Обикновено децата почват на твоите години.
Знам това.
Искаш ли да ходиш? Та ти вече се научи да пишеш, четеш и смяташ.
Ами, да.
Но въпреки това училище?
Ходи ли ти се? По-добре не ходи.
Пълно е с богаташи и снобари.
Ще тормозят дете като теб.
Пък момичетата там са като прасета.
Съблекат ли се, нищо хубаво няма да видиш.
Неведнъж са ме заблуждавали.
Така ли? Жалко.
Надявах се, че ще има сладурани.
Почна от момичета ли да се интересуваш?
Но по-добре си заплюй някоя свястна мацка.
Добре.
Силфи има талант.
Много скоро може и да ме надмине.
Училище?
Какво ще правим днес, Руди?
Руди?
Прости ми. Какво каза?
Напоследък се държиш странно.
Казват ми, че откакто съм се родил съм странен.
Нямах това предвид. Просто изглеждаш умърлушен.
В последно време не правя никакъв прогрес.
Но ти си невероятен, Руди!
Може би за годините ми.
Ще отидеш ли някъде?
Може би, тъй като в селото няма какво да ме задържи.
Силфиет.
Не, недей.
Не си тръгвай!
Добре, разбрах. Никъде няма да ходя.
Защо бих си тръгнал, изоставяйки момиче като нея?
За да подобря магията си?
С каква цел?
Предпочитам да прекарвам времето си тук с нея.
Да, това искам да правя.
Ще израснем заедно и малко по малко ще я възпитавам, за да ми стане съпруга.
Силфи!
Руди!
Ако не ти трябвам, по-добре излез.
Получи писмо.
Писмо?
Скъпи Рудеус, как си?
Изминаха две години от последната ни среща. Ах, как лети времето.
В момента съм отседнала в кралство Широне.
Наета съм за учител на седмия принц.
Негово Височество прилича много на теб.
Бързо се учи и е умен. Разбира се, че не е като теб.
И ме шпионира, докато се преобличам, точно както ти правеше.
Казват, че великите мъже са големи блудници.
Пипнах те!
А, да, водната ми магия е вече от царско ниво.
Мислех си, че съм достигнала предела си, но просто трябваше да се потрудя.
Като те познавам, вероятно вече си достигнал до царско ниво.
С нетърпение и страхопочитание очаквам следващата ни среща.
Ще се трудя здраво, за да не изостана.
Съмнявам се, че ще се затрудниш, но ако стане,
кандидатствай в университета по магия Раноа, за който ти разказах.
До другия път, когато ти пиша.
С уважение, Рокси.
Учителко...
Значи е стигнала до царско ниво. Браво на нея.
Толкова ли е невероятно? - Да, при това много.
Маговете, минали свещено ниво, се броят на пръстите ми.
Също така откраднал си гащичките й?
По дяволите!
Това писмо показа колко жалък съм.
Не искам да я разочаровам.
Университета по магия Раноа?
Татко, мога ли да те помоля за една прищявка?
Не може.
Каквото искаш, Руди? Баща ти ще го направи.
Това е тест за достойнството и находчивостта Ви, господарю.
Дори сам каза, че е прищявка.
Със сигурност ще е повече, отколкото мога да си позволя.
Напоследък не правя никакъв прогрес.
Затова искам да се запиша в Университета по магия Раноа.
Но когато казах на Силфи затова, тя се разплака.
Чаровнико такъв. Чудя се от кой ли си го наследил.
Надявах се, че може да се запишем заедно,
но семейството й не е заможно като нашето.
Затова се чудех дали ще може да платите и нейната такса?
Умолявам ви.
Искаш да отидете заедно?
Не може.
Поради няколко причини.
Все още се учиш на фехтовка.
И като твой учител не мога да те пусна.
Може и да си умен, но все още си малък.
Не мога да пренебрегвам родителските си задължения.
И накрая разходите.
Само ти ще ни излезеш скъпо, пък с нея ще се разорим.
Парите не растат по дърветата.
Ясно. Разбирам.
Тогава мога ли да помоля за едно нещо? - Разбира се.
Моля те, намери ми работа. Да е платена, ако може.
Каква работа? Защо ти е?
Докато решиш, вече ще съм тръгнал.
Ще събера пари за обучението й сам-самичък.
Това няма да е добре за нея.
Да, но ще бъде добре за мен.
Добре, щом ножът опира до кокала, ще видя какво да направя.
Благодаря ти.
Отдавна не сме се виждали, Гилейн.
Така е.
Тя е звяр.
Гилейн!
Мина време. Добре ли си?
Да.
Твоето дете ли е? - Да, казва се Норн.
Добре, че не се е метнала на Паул.
Щом си тук, значи всичко е наред, нали?
Така е.
Грижи се за сина ни. - Разбира се.
Млади господарю.
Ще ни липсвате.
Пази се. Ще те чакаме.
Чакайте, за какво говорите? - Руди.
Да, какво има?
Ако ти кажа да стоиш далеч от Силфи, как ще се почувстваш?
Разбира се, че не бих искал.
Така си и мислех. - Какво става?
Нищо.
И да се опитам да ти обясня, веднага ще ме оспориш.
Божествен воден стил.
Радвам се, че мечът е от дърво.
Какви ги надроби, Паул?
Какво се случи?
Здрасти, казвам се Рудеус Грейрат.
Прекалено си любезен за негов син.
Така ли?
Аз съм Гилейн. От утре ще работим заедно.
И на мен ми е приятно да се запознаем.
Спешна семейна среща Епизод 4
Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
Младата дама и насилието Следващия път